25.000 Romanian from DVD RETAiL
Tanaka-san!
O poveste ca a mea n-ar trebui spusă niciodată.
Fiindcă lumea mea e pe cât de interzisă, pe atât de fragilă.
Fără mistere, nu poate supraviețui.
Desigur, nu m-am născut să devin gheișă.
Ca și în alte ocazii din ciudata mea viață,
am fost dusă într-acolo de curent.
Prima dată când am știut că mama e bolnavă
a fost când tata a aruncat peștele înapoi în mare.
În noaptea aceea am răbdat de foame.
"Ca să înțelegem deșertăciunea", a spus el.
Mama spunea mereu că sora mea, Satsu, e ca lemnul.
Înrădăcinată în pământ ca un copac Sakura.
Dar mie mi-a spus că sunt ca apa.
Apa își poate croi drum și prin piatră.
Și când e prinsă în capcană, își croiește un drum nou.
Oprește aici.
- Astea sunt fetele lui Tanaka? - Da, surori, din Yoroido.
Asta, poate. Cealaltă, nu.
Nu, nu Chiyo! Chiyo!
Satsu! Satsu!
- Chiyo! - Satsu!
Arată-i respect Mamei.
Nu vorbi. Răspund eu în locul tău.
Okasan!
Îngenunchează!
Și capul jos. N-o privi niciodată în ochi.
- Câți ani ai? - E născută în Anul Cocoșului.
Doar 9 ani.
Unde-i sora mea?!
Lasă-mă să-ți văd ochii.
Uită-te la mine.
Prea multă apă.
Okasan, puțină apă e bună, ca s-o ferească de foc.
Nu trebuie să-ți mai faci griji că okiya arde și pierzi chimonourile.
Fetele astea de la țară... Prea târziu s-o mai trimit înapoi.
Du-te.
Dovlecel! Fă-o să tacă! E Mama jos.
Dă-mi drumul!
Lasă-mă să ies!
- Încetează. - Lasă-mă să ies!
Te aude Mama. Are un baston de bambus.
O vreau pe sora mea! Satsu!
Și eu am plâns la început.
E mai ușor
dacă uiți tot ce s-a întâmplat înainte să vii în okiya.
Dacă o impresionezi pe Mama și faci întocmai ce spune ea,
te trimite la școală, să ajungi gheișă.
- Ce? - Gheișă. Ca Hatsumomo.
O să poți bea sake și dormi până la prânz.
Unde-i sora mea?!
Probabil într-o altă okiya din hanamachi.
Familia ta te-a vândut acestei casei.
Acum stai aici.
Afară porți astea.
Înăuntru, astea.
Nu ne arătăm picioarele goale, ca maimuțele.
Nu carne vindem noi.
Aici e o casă de gheișe.
Amintește-ți să respecți mereu această okiya.
Ascultă, învață. Acum treci la treabă.
Liniște. Hatsumomo doarme.
Dovlecel, când pot să ies afară?
Afară din okiya? Nu poți! N-ai voie.
Cum o s-o găsesc pe Satsu?
Nu poți merge pe jos la fiecare casă din hanamachi.
Știi câte sunt?
Uite.
Mai strâns!
Chiyo! Chiyo-chan!
Vino.
Acum 2 nopți, Hatsumomo a trebuit să stea la casa ceaiului până în zori.
Asta i-a spus Mamei. Dar de fapt a fost aici, cu un bărbat...
Nu poți să taci?
Deci aceasta e nou-venita.
Păcat că încă pute a pește.
Nu intra camera mea.
Degetele tale miros. Nu vreau să-mi atingi lucrurile.
Singurul motiv pentru care Mama o tolerează pe Hatsumomo
e că-i aduce un profit bun. Nu uita niciodată.
Hatsumomo îți plătește mâncarea. Hainele pe care le porți.
Când împlinea 20 de ani,
strânsese deja banii pe care fusese cumpărată.
Nemaiauzit!
De atunci a fost subiect de discuție în hanamachi.
Astea sunt toate ale ei?
Bineînțeles că nu. Sunt ale okiya.
Un chimono ca ăsta, din mătase Tatsumura,
ți-ar lua o viață ca să-l câștigi.
Gheișa are nevoie de garderobă elegantă,
la fel cum un artist are nevoie de cerneală.
Dacă nu e bine îmbrăcată, nu-i adevărată gheișă.
Nimeni nu mi-a spus ce-i o gheișă.
Afli tu la timpul potrivit. Am vești pentru tine, copilă.
Mama a hotărât să mergi la școală.
Vei deveni gheișă.
Chiyo! Dovlecel!
Iute, iute! Să nu întârziați!
O să întârziați.
Duceți-vă! Duceți-vă!
Pe aici!
Dovlecel! Dovlecel!
Dovlecel! Am să fug! S-o găsesc pe Satsu!
Nu, Chiyo-chan, nu!
Îți distrugi șansele și pe ale mele!
Te rog! Rămâi cu mine.
Calmar. Haide!
Caută mai târziu numele surorii tale!
Ați întârziat!
Chiyo! Unde-i mâncarea Bunicii?
Pe unde ai umblat?
E ger!
Închide fereastra!
... cu milioane de șomeri, gata să moară de foame.
Instituțiile bancare din Germania au suferit din cauza inflației rapide.
Altă cauză a suferințelor Germaniei e lupta continuă
pentru plata grelei poveri a despăgubirilor de război...
Chiyo! Chiyo! Vino repede!
Hatsumomo e la baie. Fă curat.
- Dar mi-a spus să nu intru... - Nu Hatsumomo conduce okiya asta.
Împăratul japonez a decis să trimită instructori militari în Manciuria.
Măi să fie, uite cine-i în camera mea!
Te-ai atins de asta?
Parcă îl și aud pe General.
"Hatsumomo, înainte miroseai a iasomie."
"Ce-i parfumul ăsta nou? Pește-balon?"
Ți-am spus să nu te atingi de lucrurile mele.
Chiar nu înțelegi de ce?
Fiindcă Generalul tău va spune: "Hatsumomo, puți".
Măcar nu miroși la fel de rău ca soră-ta.
Știi că a fost aici? A venit să te caute.
Ce?
- Am greșit rugând-o să plece? - Te rog, spune-mi unde e!
Numai dacă îmi juri credință.
Da?
Acum ieși afară.
Șșșș, Hatsumomo. Trezești toată casa.
Soră-tii mai mari îi e sete. Și mie. Du-te și adu bere.
N-am chef de bere.
Știu de ce ai tu chef, și numele lui este Koichi.
Ce-ai spus, Korin?
Scuze, am uitat.
Ești invidioasă că ține la mine cineva.
Ghici ale cui sunt astea!
O gheișă atât de dorită ca ea
ar trebui să nu-și piardă din ochi hainele.
E al lui Mameha? Cum l-ai căpătat?
I-am mituit menajera.
- Acolo. - Nu pot.
Dă-i-o ei.
Chiyo, drăguță, vino încoace. Vino!
Micuță Chiyo, e timpul să-ți exersezi caligrafia.
Acolo.
Adu-ți aminte, mi-ai jurat credință.
Da.
Ai grijă să nu te vadă nimeni.
Du-te, du-te!
Asta o s-o învețe minte pe marea Mameha.
Vino.
Hoață ticăloasă!
Chimonoul ăla valora mai mult decât tine!
Cu grijă! Ai să te rănești mai rău decât pe ea!
Lasă-mă pe mine.
În genunchi!
Ce i-ai făcut lui Hatsumomo?
Nimic! Îți jur!
Șmecheria ei cu chimonoul ăla te va costa.
Orice ai fi făcut ca s-o superi, ar fi înțelept să încetezi.
Cu fața în jos!
Am să te bat rău, ca Mama să nu te bată și mai rău.
Ți-am spus să nu te vadă nimeni.
Mi-am ținut promisiunea. Așa că spune-mi, unde-i?
E în hanamachi alăturat, într-o casă pe nume Tatsuyo.
În districtul plăcerii.
Crede-mă, micuță Chiyo, o vei gasi.
Tatsuyo?
Satsu! Satsu!
Satsu!
Satsu din Yoroido! Satsu! Satsu!
Nu! Satsu! Nu! Satsu! Satsu!
Sat--
Satsu! Satsu!
Chiyo-chan!
- Ce ți-a luat atâta? - Satsu, am încercat!
Am fost în okiya ta de câteva săptămâni! Au râs și m-au alungat!
Te rog, n-am știut!
Mi-a fost așa dor de tine!
- Hai să plecăm. Astă seară! - Dar ne trebuie bani, Chiyo.
Pot să fur câțiva bani mâine, foarte de dimineață.
- Nu, te rog! În seara asta! - Nu, mâine!
Vino la podul Sasame, imediat ce se întunecă.
Acum trebuie să plec. Repede, până nu ne prinde cineva.
Și dacă nu pot fugi?
Să fii acolo, Chiyo. E singura ta șansă.
O dată plecată, nu mă pot întoarce.
Am îndurat cât am putut. Acum du-te!
Ce caută aici? Ne-a văzut.
Fată proastă! De ce te-ai întors?
Era șansa ta perfectă de a scăpa!
Intră!
Koichi, te rog.
Uită-te la noi, ne furișăm ca niște criminali.
- Koichi, nu... - E degradant.
Ce se întâmplă?
Koichi!
Cine-i acolo?
Du-te! Imediat! Du-te!
Arată-te!
Uite, Okasan! Am prins-o furând!
Vroia să fugă cu târfa de soră-sa!
Hoațo!
Nu! Minte!
- După câte am făcut pentru ea! - Am văzut-o cu un bărbat! Acolo!
- Îl cheamă Koichi! - Taci!
Ar trebui s-o dăm afară!
Ține-i brațele.
Să nu te mai vezi cu el niciodată.
Ce-ți închipui? Că o gheișă e liberă să iubească?
Niciodată!
Zăvorâți ușile!
Nimeni nu pleacă din okiya asta.
Dr. Moro e foarte scump.
Se pare că aduni o datorie impresionantă.
Chimonoul distrus, școala de gheișe,
orezul și murăturile, biletul de tren, d-l Bekku...
Toate acestea, plus banii dați d-lui Tanaka.
Și pentru ce?
Iar acum aud că soră-ta a fugit.
Nu te-a așteptat. Și nu se poate întoarce niciodată.
Trebuie să uiți că ai avut o soră.
Acum noi îți suntem singura familie.
"Dragă Satsu și micuță Chiyo."
"O persoană care a fost și ea orfană,"
"această umilă persoană regretă că trebuie să vă informeze"
"că la 6 săptămâni după ce ați plecat să începeți o nouă viață în Miyako,"
"suferința onoratei voastre mame a luat sfârșit."
"Iar după câteva săptămâni"
"și onoratul vostru tată a plecat din lumea aceasta."
"Acea umilă persoană e încredințată că ambii voștri onorabili părinți"
"și-au găsit locul în paradis."
La templu se află un poem cioplit în piatră
care se numește "Pierdere".
Avea trei cuvinte. Dar poetul le-a șters.
Nu poți să citești "Pierderea". Numai s-o simți.
Tatăl și mama mea au plecat din această lume.
De sora mea n-am mai auzit niciodată.
Dezonorasem okiya, așa că Mama avea alte planuri pentru mine.
Îmi plăteam datoria an de an.
Nu ca gheișă. Ca sclavă a ei.
E o zi prea frumoasă ca să fii atât de nefericită.
Ai căzut?
De ce ești așa de timidă?
N-ai de ce să te rușinezi. Toți ne împiedicăm din când în când.
O vezi pe încântătoarea d-nă în verde?
O dată, când era doar maiko, a căzut de pe saboții ei de lemn.
Într-adevăr, am căzut.
Și acum uită-te la ea. Cât e de elegantă!
D-le director, n-ar trebui să ne grăbim? Pierdem începutul.
Vedem în fiecare an Dansurile Primăverii. Mai putem sta un pic.
Cum te cheamă?
Nu-ți fie frică să te uiți la mine.
Îți plac prunele dulci sau cireșele?
- Adică să le mănânc? - Mie îmi plac prunele dulci.
Vino.
Niciunul dintre noi nu găsește destulă bunătate în viața asta.
Bună. Din ambele, te rog.
Copiii mei le așteaptă în fiecare primăvară.
Acum sunt și eu sunt gheișă.
Sigur că ești!
Cum ai căpătat asemenea ochi surprinzători?
Mi i-a dat mama.
Generos din partea ei, nu?
Cum ați fost și dv. cu mine.
Zâmbește-mi, vrei?
Iată, ăsta e darul tău pentru mine.
Asta îți va plăti mâncarea. Acum promite-mi un lucru:
data viitoare când cazi, nu te încrunta.
Așa-i mai bine.
În acel moment m-am schimbat
dintr-o fată care avea în față doar pustietate...
... într-una cu un scop.
Am văzut că a fi gheișă
înseamnă prilejul de a găsi altceva:
un loc în lumea lui.
Din banii de la director
aș fi putut să-mi cumpăr pește și orez o lună întreagă.
Dar i-am pus în cutia milei, păstrând doar batista lui.
M-am rugat ca într-o zi să devin gheișă.
Și apoi, cumva, să-l întâlnesc din nou.
Ministerul Imperial al Apărării comunică:
O mare victorie pentru prietenul nostru, Adolf Hitler.
Azi, Hitler, a cerut autodeterminarea germanilor din Austria.
Cererea de "spațiu vital" a lui Hitler...
Chiyo-chan, nu știu unde mi-e pieptenele! Nu l-ai găsit tu?
Dovlecel, e timpul să plecăm.
- Uite-l! - Mulțumesc, Chiyo.
O, n-am putut dormi azi-noapte, de grija părului ăsta stupid.
Îmi stă într-o parte?
Arăți minunat.
Cu părul aranjat așa, semeni mai mult ca oricând cu un dovleac.
Nu-ți întinde gâtul ca o țestoasă.
Nu e gata? O să întârziem.
Biata Dovlecel. E debutul ei, și toată lumea se va holba la voi.
Grăbește-te, da?
De data asta, acordează-ți shamisen-ul înainte să cânți.
Când te faci de râs, e învinuită sora ta mai mare.
Nu mai plânge, îți strici machiajul.
Dovlecel!
În iarna când am împlinit 15 ani, l-am revăzut pe director.
Dar n-a fost singura surpriză pe care mi-o rezerva soarta în acel anotimp.
O dată cu zăpada, a venit un oaspete cât se poate de neașteptat.
Ce caută ea aici?
Chiyo! Chiyo! Deschide poarta!
Acum că Bunica d-tale iubită s-a dus, nu mai ai nevoie de menajeră.
Nu m-aș îndoi de marea Mameha.
Dar poți alege pe oricine din hanamachi.
Cu adevărat, mă flatezi.
Ți-aș fi dat-o pe Dovlecel, dacă nu era legată de Hatsumomo.
Te rog. Nici prin cap nu-mi trece să ți-o cer.
De altfel, aș putea oricând să i-o vând pe Chiyo d-nei Tatsuyo.
Cu ochiul d-tale format pentru frumusețe
și nasul cu d-tale pentru talent,
sigur poți să-ți dai seama ce pierdere teribilă ar însemna asta.
Dacă n-ai fi gheișa bună la suflet pe care o știu,
aș crede că uneltești împotriva lui Hatsumomo.
Îți sunt recunoscătoare, d-nă Nitta, că nu ai o minte bănuitoare.
- Poate îmi trezești interesul cu... - Da?
... o ofertă.
Acopăr taxa școlară a lui Chiyo și cheltuielile până după debutul ei.
Acum sunt sigură că mă tachinezi.
N-aș putea fi mai sinceră de atât.
Dacă Chiyo nu-și plătește datoria în 6 luni de la debut...
Imposibil! Răgazul e prea scurt.
- Atunci îți dau dublu. - Poftim?
Nicio gheișă n-ar putea vreodată...
Sunt sigură că n-ai să obiectezi la o neînsemnată condiție de a mea.
Da?
Dacă Chiyo își plătește datoria la timpul cuvenit,
nu mai capeți nimic din câștigurile ei viitoare.
E prea frumos ca să fie adevărat. Mameha pune ceva la cale.
Banii n-o interesează. Asta-i sigur.
Se zvonește că,
de când prim-ministrul i-a cumpărat virginitatea, s-a îmbogățit.
Virginitatea?
Chiar așa! Absurd să crezi că a remarcat-o pe Chiyo.
E din cauza chimonoului.
Își amintește cum i l-ai distrus. Acum vrea să se răzbune.
Ciudată priveliște, nu-i așa?
Hatsumomo afișându-se la ceainărie cu micuța noastră Dovlecel.
Iar Mameha cu menajera noastră.
Am rămas foarte în urmă cu învățatul. Nu voi recupera niciodată.
Nu-ți face griji, Chiyo-chan. Te ajut eu.
Dovlecel!
Să nu mai vorbești niciodată cu ea.
Acum sunteți rivale.
Dovlecel...
Așa era lumea asta minusculă a femeilor.
Prietena se întorcea împotriva prietenei.
Și acum cele mai mari gheișe din Miyako luptau pentru mine.
Hatsumomo trăgea de mine. Mameha mă voia.
Oferindu-mi șansa
să ajung una dintre acele femei elegante pe care le văzusem pe pod,
plutind într-un chimono de mătase la brațul directorului.
- Bună ziua. - Chiyo e noua mea protejată.
La fel de drăguță ca și sora ei mai mare.
Și cu ochii de culoarea ploii.
Baronul e un om deosebit. E protectorul meu.
Într-o zi, dacă vei fi norocoasă, vei avea și tu protectorul tău.
Nu îngenunchea. Nu mai ești servitoare.
Vino la lumină.
Văd apa în tine...
- Îți displace asta? - Apa e putemică.
Poate surpa pământul, stinge focul și chiar distruge fierul.
Dar nu te-ai folosit de aceste puteri, nu-i așa?
În legătură cu chimonoul dv...
Poți să-ți ceri scuze, dacă vrei.
Măi să fie, e o plecăciune perfectă pentru cineva care crește porci.
Nu lăsa capul să-ți cadă. Vârfurile degetelor împreunate.
Coatele înăuntru. Fără să-ți lași greutatea în mâini.
Da.
Cât despre chimono, nu sunt proastă, Chiyo.
Hatsumomo nu suportă concurența.
E invidioasă pe tine.
Nu pe mine. Din păcate. Pe cineva mai aproape de casa ei.
Ridică-te.
Nu ca un cal.
Întinde piciorul în față.
Așa. Acum mergi.
Ești o gheișă minunată.
Spune-mi, Chiyo, d-na Nitta a vorbit vreodată despre viitor?
Cu mine, nu.
Ei bine, curând va trebui să-și aleagă o moștenitoare.
Una dintre propriile ei gheișe, care s-o succeadă.
Ciudat, nu-i așa, că n-a adoptat-o pe Hatsumomo.
Ar fi ca și cum ai elibera un leu din cușcă.
Ai darul exprimării elegante.
Și dacă d-na Nitta o adoptă pe Dovlecel,
n-ar fi mai deloc o amenințare.
Dar o tânără frumoasă cu ochii ca ploaia...
D-na Nitta nu m-ar alege niciodată pe mine.
Dimpotrivă, ăsta e scopul nostru.
- Da? - Bineînțeles.
Dacă nu moștenești okiya, ajungem toate la mila tigrului.
Apa se grăbește întotdeauna. Poate că așa e mai bine.
Nu avem timp de pierdut.
Trebuie să te transformăm.
Și ce se învață în ani de zile ție trebuie să-ți ia numai luni.
Să zicem că îl întrețin pe baron.
Ca și mulți alți clienți, e prins într-o căsătorie aranjată.
Așa că, la ceainărie, când mă caută pe mine în locul nevestei lui,
îl răsplătesc astfel: lăsându-l să-mi întrezărească încheietura.
Vederea acestei sfioase margini de piele dezgolită, ei bine,
îi face plăcere.
Sau când stai jos, pentru o clipită, apasă-ți piciorul de al lui.
Întotdeauna din greșeală, desigur.
Mameha, când își alege o gheișă protectorul?
Din păcate, lucrurile stau invers. Străduiește-te să înveți, Chiyo.
Muzică, arta conversației. Cel mai sigur mod să atragi un danna.
Stând în picioare, nu desfăcându-le.
Ține minte, Chiyo, gheișele nu sunt curtezane.
Și nu suntem nici neveste. Ne vindem îndemânările, nu trupurile.
Creăm o altă lume, secretă. Un loc numai al frumuseții.
Cuvântul "gheișă" înseamnă "artistă".
Și să fii gheișă înseamnă să fii judecată ca operă de artă în mișcare.
Pentru noi, agonia și frumusețea trăiesc cot la cot.
Picioarele îți vor suferi, degetele îți vor sângera.
Chiar și statul jos și dormitul vor fi dureroase.
Nu te poți numi cu adevărat gheișă,
până nu oprești un bărbat din drumul lui cu o singură privire.
Nimeni nu poate face asta.
Alege-mi pe cineva.
Cel cu pălărie gri.
Alege-mi pe cineva, Onei-san.
Băiatul de pe bicicletă, cu o singura privire.
Chiar ești pregătită!
Grăbește-te! Nu faci bani holbându-te în oglindă!
Pentru noroc!
Asta ne leagă pentru totdeauna, ca surori.
Azi îți părăsești copilăria și te lepezi de numele tău.
De azi înainte, vei fi cunoscută drept "Sayuri".
Când Mameha mi-a dat numele, am simțit că micuța Chiyo
a dispărut în spatele unei măști albe cu buze roșii.
Acum eram o maiko. O gheișă novice.
Din acel moment, mi-am spus.
"Când fac ceai..."
"... când torn sake..."
"... când dansez..."
"... când îmi leg cordonul..."
"... o voi face pentru directorul meu."
"Până mă va găsi. Până voi fi a lui."
Gata?
Onei-san! Mulțumesc!
Prieteni, avem plăcerea să fim martori ai debutului unei noi maiko.
Kanpai!
Îmi amintesc ochii ăștia. Cum o cheamă?
Sayuri.
Hotărâtă, nu?
De-ar fi rămas o picătură de ceai în oala aceea, Sayuri ar fi stors-o.
N-o tachina, baroane, pentru ea e prima dată.
Ce dans frumos! Nu, Dovlecel?
Șmecheriile ei sunt atât de hipnotice,
încât nici nu-i iei seama la picioare.
- Cum o cheamă? - Numele ei e Sayuri.
Sayuri? Un nume dulce ca ea...
Mă tem că, în zilele noastre,
până și o menajeră de rând se poate numi gheișă.
Așa că e drăguț să vezi o tânără maiko atât de sinceră. Nu?
Ei, da.
Sigur ai vrea să-i mulțumești lui Hatsumomo
pentru complimentele ei binevoitoare.
Foarte multe lucruri aș vrea să-i spun lui Hatsumomo.
Uneori, cea mai înțeleaptă replică e tăcerea.
Ce sfat mai bun de urmat decât al tău?
Sayuri!
Și eu am fost o dată maiko.
Desigur. Dar a trecut mult...
Mult, mult, mult timp de-atunci...
O să te distrug!
Te poate distruge.
Va răspândi zvonuri, te va hăitui din ceainărie în ceainărie,
apoi îți va fura clienții.
Toate în speranța că d-na Nitta o adoptă pe Dovlecel în locul tău.
- Ce putem face? - Să fim mai deștepte decât ea.
Să găsim un loc unde nu poate ajunge,
unde să-ți poți arăta talentele fără niciun amestec.
- E primul tău meci de sumo. - Poftim?
Astăzi îl vei cunoaște pe Iwamura Ken.
Directorul Companiei Electrice Iwamura, din Osaka.
Clientul meu de ani de zile.
Îi întreținem pe el și pe partenerul lui, Nobu.
Nobu ar putea fi o mare provocare.
Nu-i plac gheișele.
Fii precaută. Restul îl fac eu.
D-le Director Iwamura! D-le Președinte Nobu!
Ea e noua mea soră mai mică, Sayuri.
Nobu-san!
A fost rănit în Manciuria. Erou de război.
Sayuri, e primul tău meci de sumo?
Nobu-san va trebui să te educe. Eu nu deosebesc un luptător de celălalt.
E felul lui diplomatic de a-ți spune că detestă sumo.
Ai observat contribuția noastră?
Valorificăm forța apei, ca să aducem electricitate în satele mici.
- A scris în ziare, nu? - Cu poza directorului.
Îmi compensezi toate neajunsurile, nu?
Spuneți-mi, cum poate cineva să valorifice forța apei?
Nu-i cere niciodată unui inginer să-ți explice ceva, pentru că va...
Lasă fata să se uite la sumo.
Ah, șerpoaica de Hatsumomo! Iute, îndreaptă-ți atenția spre Nobu.
Dar, Mameha-neisan...
Hatsumomo îl găsește respingător. Nu l-ar fura niciodată.
Păcălește-o! Haide!
Poate că Nobu-san va fi amabil să-mi explice regulile meciului.
3 lucruri contează în viață: sumo, afacerile și războiul.
Dacă îl înțelegi pe unul, le știi pe toate.
Dar de ce i-ar păsa unei gheișe?
Voi vă petreceți timpul zdrăngănind corzile și dansând.
Trebuie, cu umilință, să vă contrazic.
Ce e sumo, dacă nu un dans al uriașilor?
Ce sunt afacerile, dacă nu un dans al companiilor?
Vreau să aflu despre fiecare tip de dans.
Aruncă sare, ca să curețe ringul.
Acela e Miyagiyama. Cel mai mare luptător din Japonia.
Dar e atât de scund!
Numai în comparație cu adversarul.
Miyagiyama ar putea folosi hataki komi.
Asculți?
Da.
Hataki komi e o schemă folosită de luptătorii scunzi
pentru a dezechilibra un adversar mai mare.
Victoria nu aparține totdeauna celui puternic.
Uite. Acolo. În ochii lui.
- Mă tem că trebuie să plecăm. - Așa de repede?
Nu încă. Vreau ca fata să vadă.
Asta e hataki komi!
Acum înțeleg de ce vă place sumo.
Nu poți judeca puterea unui bărbat doar după aparențe.
Mameha! Poți s-o mai aduci.
Am răscolit ziarele după poza președintelui.
Orice, ca să păstrez momentul nostru împreună.
Un moment furat, când am fost silită să-i acord atenție lui Nobu.
În acea clipă, am simțit că lumea mea se schimbă.
Dar nu din voința mea. Am făcut o promisiune secretă.
Împreună cu poza lui, îmi voi închide și inima,
pe care o voi păstra pentru el.
Intră!
Astă seară îi dăm o lovitură rapidă lui Hatsumomo. Hataki komi.
Cum?
Ne întâlnim cu Nobu-san la restaurantul Tsunashima.
Dar mai întâi, o vizită la dr. Crab.
Dr. Crab?
O poreclă pe care a dobândit-o de-a lungul anilor.
Nu te mai vânzoli. Mi-a venit ceva în minte. Un plan.
Taie-te la picior, unde am însemnat eu.
Ce?!
Sau o fac eu în locul tău...
- Ai înnebunit? - Ai încredere în mine sau nu?
Ei bine?
Hai, fă-o.
Neatentă cu foarfecele? Chiar prin frumosul tău chimono.
- Ce păcat! - Nu va rămâne cicatrice, nu?
Sayuri e o fată aparte aflată într-un moment foarte special din viața ei.
Da... Cu ochișorii ăia ai tăi,
cred că ești tare valoroasă.
O tăietură curată. Nu va lăsa cicatrice, promit.
Dar ar fi bine să prescriu un antiseptic.
Când onorabila ta soră
spune "Taie-te la picior", te tai la picior.
Spune "Urmează-mă", o urmezi.
Viața mea se transformase într-un joc și numai ea știa regulile.
Ekubo. La momentul potrivit, i-o strecori discret lui Nobu.
Va ști el ce înseamnă.
Bună seara.
- Ne-ați lăsat să așteptăm. - Te rog să ne scuzi, Nobu-san.
Directorul spune că ar trebui să mă bucur mai mult de viață.
Muzică și teatru.
Ce crezi?
E inutil să împingi căruța ținând-o pieziș.
Nimeni n-ar vrea ca Nobu-san să fie altcineva decât Nobu-san.
Perfect de acord.
Îi datorez acestui om totul.
Îmi dă prea mult credit, ca de obicei.
- Probabil. - Kampai!
E o podoabă. Am găsit-o acum câteva zile.
Nobu-san! Nu știam că ești așa de sentimental.
Consideră că-i noua mea înfățișare.
Mama mea...
Mama obișnuia să poarte ceva asemănător.
Nu-ți place?
Iertați-mă. N-am mai primit niciodată vreun cadou.
Bună seara.
Ce pieptene frumos!
Plăcut moment, Sayuri.
Ce încântător.
Iar acum, ne scuzați, vă rugăm? Avem o altă întâlnire.
De fapt, mai multe.
Dovlecel.
Sunteți deosebit de amabil.
Acum, dă-i-l pe acesta dr-ului Crab.
- Mameha, te rog. - Ești supărată?
Vreau să am încredere în tine. Dar trebuie să-mi spui ce se întâmplă.
- Îți asigur viitorul. - Dar spune-mi cum. Te implor.
Încerc să pun la cale un război al licitațiilor.
Pentru ce?
Pentru calitatea ta cea mai de preț.
- Și care-i aceea? - Virginitatea.
Mama ți-a spus vreodată despre țiparul în peșteră?
Din când în când, țiparului unui bărbat
îi place să viziteze peștera unei femei.
- Da, știu. - Știi?
Locuiesc cu Hatsumomo.
Peștera ta e neatinsă. Bărbaților le place asta.
Noi îi spunem mizuage. Și ca să ajungi o gheișă împlinită,
trebuie s-o vinzi celui care dă mai mult.
Tu ai vândut-o pe a ta?
Cu cea mai mare sumă plătită vreodată. 10 000 de yeni.
Am scăpat de datorie. Și la fel vei face și tu.
Când îi dai prăjitura dr-ului Crab,
înseamnă că virginitatea ta e gata de vânzare.
Doctorul nu vrea să te vadă în seara asta. Nici în vreo altă seară.
Dovlecel, Hatsumomo s-a dus la dr-ul Crab, nu-i așa?
Trebuie să plec, Chiyo-chan.
- Nu-i așa? - Nu știu.
Bineînțeles că știi. O urmezi peste tot.
Te aștepți să-mi trădez sora?
- Te-a umplut și pe tine de cruzime? - Nu.
Dovlecel a mea totdeauna spunea totdeauna adevărul.
Dar...
Adevărul!
Astă seară ne-am dus la ceainărie să-l vedem pe dr-ul Crab.
Eu am rămas afară, dar puteam să aud prin perete.
Atunci Hatsumomo i-a spus: "Stau în aceeași okiya cu Sayuri."
"Știai că aduce bărbați la ea în cameră?"
"Nu", a spus el.
"Și marinari și pescari ordinari."
Doctorul părea îngrețoșat, parcă n-ar mai fi vrut să asculte.
Dar ea a continuat.
"Ce s-a întâmplat? V-am spus mai mult decât voiați să știți?"
Scuze. Vroiam să spun ceva, dar cum aș fi putut, Chiyo-chan?
Cum? Chiar sunt ca ea? Chiar sunt?
Sigur că nu.
Și Mameha-san e crudă cu tine?
Nu. E bună cu mine.
Uneori mi-e ciudă că mă îndepărtează de lucrurile pe care le vreau.
Bărbatul acela, Nobu...
- Chiar îți place de el? - Nu.
Așa mă gândeam și eu. Îți place de altcineva?
Nu-ți face griji pentru mine, Chiyo-chan, o să fiu bine.
Mai mult decât bine. Mama are de gând să mă adopte,
așa că visul de a avea un loc unde să-mi trăiesc viața
ar putea deveni realitate.
Trebuie să plec.
Încă putem câștiga, Sayuri.
Cum? Hatsumomo l-a montat pe dr-ul Crab împotriva mea.
Uită de el. Mai sunt destui pești în mare.
Președintele a fost bun...
Sayuri, Nobu și președintele sunt parteneri de afaceri.
Nu ar licita niciodată unul împotriva celuilalt.
E timpul să întindem o plasă mai mare.
Să zicem că ar fi o noapte în Miyako, cu sute de bărbați la un loc,
domici să liciteze pentru tine.
Ce vrei să spui?
Unde tu ai fi obiectul tuturor fanteziilor lor.
Cea mai faimoasă gheișă din hanamachi.
- Dar nu sunt. - Vei fi.
Cine a făcut asta?!
Întreab-o pe Mameha.
Te întreb pe tine, Okasan.
Cum se face că Sayuri ia conducerea?
E vina ta. Ar trebui să exersezi mai mult.
Ce a făcut Mameha?
A vorbit cu directorul între patru ochi?
Nu toate gheișele folosesc genul ăsta de monedă.
Abia aștept spectacolul tău.
Știi cum ador să te văd dansând, Chiyo.
Au venit toți. Baronul, Nobu-san,
iubita noastră Hatsumomo și spilcuitul ei general.
Altcineva?
Chiar și vechiul tău prieten, dr-ul Crab.
Dacă dansez prost?
Dacă mă fac de râs și toți își pierd interesul?
Vei fi fermecătoare.
Hai, e momentul.
Sayuri, îl mai ții minte pe doctor.
Sper că spectacolul meu v-a plăcut, doctore.
Dansezi într-un mod atât de profund!
Vă mulțumesc cu umilință.
Se pare că ai trezit iar interesul doctorului.
Și vă sunt foarte recunoscătoare.
- Dacă ați auzit vreo bârfă... - Ah, da?
Atunci, sper că vă veți urma propriul sfat.
Și care ar fi acela, te rog să-mi spui?
Cere o a doua părere.
D-le președinte!
Sayuri a dat un spectacol absolut înflăcărat, nu crezi?
Într-adevăr!
Mameha, l-ai invitat pe președinte la reședința mea în weekend?
E petrecerea mea anuală de sărbătoarea cireșilor.
Baroane, ți-am spus că nu pot veni. Am o întâlnire urgentă.
Rezolvi tu mica asta neplăcere? Sau e vorba de un secret necuviincios?
Baroane, n-ar arăta excelent Sayuri
printre florile de pe proprietatea dv.?
Da, foarte drăguț. Trimite-o neapărat și pe ea.
Cu un însoțitor, desigur. Sunt sigură că d-l Bekku se va conforma.
Bună idee, baroane. Dar Sayuri trebuie să meargă la teatru.
Mameha, o aștept acolo.
Nobu. Vii sâmbătă?
Atâta drum ca să văd un cireș? Las asta în seama președintelui.
Minunată în seara asta... Scuză-mă.
- Dacă preferi să nu mergi... - Mi-ar plăcea foarte mult să merg.
Atunci fii în gardă tot timpul.
Există un motiv pentru care Hatsumomo te vrea acolo.
Crede-mă, îl știu pe baronul meu, Sayuri.
Are o slăbiciune pentru femeile frumoase.
Și acum, ești cea mai renumită gheișă din tot Miyako.
Dar și cea mai dorită.
Sayuri.
Astăzi, chiar și cireșii înfloriți sunt invidioși pe ea.
E ceva ce am vrut să-ți spun de o vreme.
Aș vrea să...
Să-ți mulțumesc pentru atenția d-tale față de Nobu-san.
Poate fi un om dificil. Foarte sever.
Urăște petrecerile, bea cu moderație sake.
Și disprețuiește gheișele.
Dar pe d-ta te îndrăgește.
Fiindcă dv. îl admirați, eu îl respect și mai mult.
Nu-ți va spune niciodată asta. E mult prea modest.
Am luptat în Manciuria împreună.
S-a produs o explozie. Și el m-a apărat de ceea putea fi cel mai rău.
După cum îți poți imagina, îi datorez destul de mult.
Nobu m-a învătat multe. Răbdarea, de exemplu.
Am încercat și eu, în schimb, să-l învăț ceva pe el.
Savurează viața cât încă poți.
Lecția cireșului înflorit.
De asta te place Nobu. Nu trebuie să ne așteptăm la fericire, Sayuri.
Nu e ceva ce merităm. Dacă viața merge bine, asta e un cadou subit.
Nu poate dura mereu.
Sayuri! Aici erai. Am un cadou pentru d-ta.
Mameha m-a rugat să-ți arăt colecția mea de chimonouri.
E foarte impresionantă.
Înainte de mine, au colecționat și bunicul și tatăl meu.
Multe dintre ele i le-am dat lui Mameha.
Îmi place să le fac daruri fetelor frumoase.
Asta e pentru tine.
Vino să-l vezi mai de aproape.
Nu e încântător?
Probează-l.
Dl baron e foarte amabil.
Voi fi bucuroasă să-l probez de față cu Mameha,
când dl baron se întoarce la Miyako.
Cine știe când se va întâmpla asta?
Pune-l pe tine acum. Nu fi timidă.
Nu-ți face griji.
Mă pricep să înnod un obis. Și să-l deznod la fel de bine.
- Vă rog! Așteaptă dl Bekku. - Bekku nu așteaptă pe nimeni.
Vă rog! Încetați!
Vă rog! Încetați imediat!
Sayuri, am vrut să arunc o privire.
Nu-i nimic rău. Orice bărbat ar face asta.
Am auzit un zvon. Atât de neglijentă...
- Ne-ai stricat toate planurile. - N-am făcut nimic.
Te rog, nu mă insulta. Îl cunosc prea bine pe baron.
- Mi-a dăruit un chimono. - Te-ai vândut pe un chimono.
Nu m-am vândut!
Astăzi accept licitațiile pentru mizuage a ta.
Dar ce preț pot cere, când ești arătată cu degetul?
Doar s-a uitat la mine, atâta tot, Onei-san.
Vei fi examinată la ceremonia mizuage.
- Dacă ești găsită fără valoare... - Nu sunt lipsită de valoare!
Nu sunt lipsită de valoare.
Cât mai durează licitația asta?
Oricum, cine să mai vrea o prună din care a mușcat altcineva?
Cât valorează? Douăzeci de yeni? Treizeci?
Nu poate fi atât!
Cred că ești de acord. Am câștigat pariul.
Sayuri a intrat în istorie.
Nicio mizuage n-a fost vândută mai bine. Nici măcar a mea.
15 000 de yeni.
Incredibil!
Desigur, nimic din banii ăștia nu va ajunge la Sayuri.
Sau la tine, Mameha. Sunt ai acestei okiya.
Toți 15 000, ai acestei case.
Nu înțeleg.
Pe care Sayuri o va moșteni ca fiică a mea adoptivă.
Ce?
- N-ai să îndrăznești! - Am dreptul să fac cum vreau eu.
Dar i-ai promis okiya lui Dovlecel!
Uită-te la ea. E încă o virgină novice.
Dovlecel!
- Nu ne poți adopta pe amândouă? - Taci, Sayuri. Nu sunt proastă.
Dovlecel n-ar fi decât marioneta lui Hatsumomo.
Cât ar dura până să ne scoți în stradă?
Ți-am dat viața mea.
Da. Lipsa ta de pudoare. Caracterul tău murdar.
Cine a plătit mătasea de pe tine? Orezul din castronul tău?
Tutunul din pipa ta? Cine?
Nu exagera! Nici măcar n-ai avut un danna.
Nu spune asta.
L-ai ales pe netrebnicul de Koichi.
Furișându-se pe fereastră ta în toiul nopții...
Nu ca o gheișă. Ca o prostituată de rând.
Destul!
În plus, îmbătrânești.
Dar Sayuri...
Sayuri e menită să devină o legendă. Nu?
Draga mea Mamă...
Mai vedem noi, nu-i așa?
Sayuri, camera ta e prea mică. Ia-o pe a lui Hatsumomo.
De acum înainte, te numești Nitta Sayuri.
- Vă felicit pe amândouă. - Și eu, pe tine.
Onei-san.
Tot ce am dorit amândouă, tu ai prefăcut în realitate. Mulțumesc.
- Pot să întreb cine? - Doctorul Crab.
Nobu a fost dezamăgit?
Nobu n-a licitat. Era împotriva mărețelor sale principii.
Dr-ul Crab l-a avut ca adversar pe baron.
Baronul meu.
Vrei să știi adevărul, Sayuri? El a oferit cel mai mult.
Iartă-mă. Dar am anunțat că dr-ul Crab e câștigătorul.
- Cred că înțelegi de ce. - Îți jur, sunt nevinovată.
Bineînțeles că ești. Niciun bărbat nu ar licita atât de mult
pentru un lucru pe care deja l-a avut. A fost vina mea.
Nu te-am protejat.
Sărbătorește clipa asta, Sayuri.
Diseară, toate luminile din hanamachi ard pentru tine.
Fata mea.
Ești acum o gheișă desăvârșită.
Ce cauți în camera mea?
Am venit să te felicit.
Te rog să ieși.
De ce, micuță Chiyo?
Uite ce-am găsit. Inițialele lui... Ce elegant!
Ți-ai ascuns dragostea mult timp.
Sacrificiul pe care îl face orice gheișă.
Nu!
Nu aici o țineai? Aproape de inima ta?
Dă-mi-o înapoi!
Mamă! Dovlecel! Mamă!
Puteam fi ea. Acum sunt gheișa acestei case.
Puteam fi ea. Eram oare atât de diferite?
Odată și ea a iubit. Și ea a sperat.
Poate că îmi privesc propriul viitor.
Până când adevăratul viitor a căzut din cer.
- Korin. Ai văzut-o pe Sayuri? - Nu. Nu știu.
Dle director!
Ne scot de aici, dar nu vor să spună unde ne trimit.
La Osaka. Dar să nu mergeți acolo. Orașul e prima țintă.
Strângeți-vă lucrurile. Repede.
Nobu și eu încercăm să găsim adăposturi sigure
pentru cât mai multe dintre voi. Vino!
Poftim. Certificat de muncă. Infirmieră.
Un prieten de-al meu e chirurg-șef la Kameoka.
Și Sayuri? Nu putem merge împreună?
Nu-ți face griji. Cineva va avea grijă de ea.
- Gata. Să mergem! - Sayuri.
Onei-san.
Sayuri! Vino.
El e Arima. Te va duce în munți.
Nobu are un prieten acolo. Un fabricant de chimonouri.
Dacă cineva vă oprește, arată-le asta.
Trebuie să plec?
E un loc izolat. Vei fi în siguranță.
Dar dv.? Ați spus că e periculos în Osaka.
Fabrica noastră e acolo. N-am de ales.
Du-te!
Îi voi spune lui Nobu-san că-i rămâi recunoscătoare.
Un an fără vești, în afara celor despre moarte...
... înfrângere, rușine.
Zvonuri despre orașe vaporizate în nori de fum...
Apoi încă un an și încă unul...
Până când viața dinainte părea un vis.
Am fost vreodată gheișă?
Am dansat vreodată ținând un evantai?
Cine ar mai ține acum un evantai sau și-ar mai ruja buzele?
Și încă un an. Nicio veste.
Orez. Muncă. Orez.
Muncă. Nicio veste.
Sayuri!
Sayuri! Un bărbat din Osaka a venit să te vadă!
Nobu-san!
Generalul Tottori a fost prins și judecat pentru crime de război.
Baronul și-a pierdut averea și s-a sinucis.
- Ce s-a întâmplat cu okiya? - D-l Bekku e mort, dar ceilalți...
Mătușa și Mama?
Indestructibile, ca totdeauna.
Și d-l director?
Destul de bine, având în vedere împrejurările.
Asta-i tot ce-a rămas din fabricile noastre.
Îmi pare foarte rău, Nobu-san.
Sayuri...
Vrem să reconstruim. Pentru asta avem nevoie de ajutorul d-tale.
Ce pot face?
Undeva, sub acele zdrențe,
încă se ascunde cea mai mare gheișă din Miyako?
Dacă un copac nu are frunze sau crengi se mai poate numi copac?
Doar cu moloz la picioarele mele mă mai pot numi om de afaceri?
Ar fi trebuit să am mai mare grijă de d-ta.
Vă rog! Mi-ați salvat viața.
Vă datorez atât de multe în schimb...
Directorul și eu avem nevoie de finanțare americană.
Un bărbat, un anume colonel Derricks,
ne poate oferi un contract.
I-am arătat fotografia d-tale. A cerut să se întâlnească cu tine.
Nu sunt un om convingător, Sayuri.
Dar dacă d-ta și alte câteva gheișe
v-ați pune din nou chimonourile și ați veni cu noi,
le-am arăta americanilor cât de ospitalieră poate fi țara noastră.
Mi-aș dori, Nobu-san.
Dar astea s-au petrecut tare demult.
N-am nici îndoială, Sayuri,
că încă poți topi inima unui bărbat.
Oricât de reticent ar fi el.
Nu sunt obișnuit să implor,
dar vreau să știi că,
dacă accepți,
directorul și eu îți vom fi recunoscători.
Un dolar. Un dolar.
- Ce? - Un dolar.
Directorul avea nevoie de mine.
Dar eram departe de gheișa care fusesem odată.
Secretele lumii noastre ascunse erau acum vederi pentru fetele de acasă.
Orice prostituată cu fața vopsită și chimono de mătase
putea să-și spună "gheișă".
Am căutat-o pe singura care ar fi putut să mă ajute: Mameha.
Războiul era scris pe fața ei.
Totul la ea, nu doar casa, era mai puțin ca înainte.
Sayuri, când bietul baron și-a umplut buzunarele cu pietre,
am fost disperată.
Ce-aș fi putut face?
Mi-am vândut chimonourile, mi-am dat pieptenii de jad pe mâncare...
A fost dureros la început, dar m-am împăcat cu situația.
Acum, duc o viață măruntă dar decentă, închiriind camere.
N-am de gând să alerg după trecut.
Ți-ar putea prinde bine.
Cum așa?
Ca să-ți amintești că, odată, cu o singura privire,
puteai îngenunchea un bărbat ca baronul.
Ei bine, am păstrat un chimono.
Baronul mi l-a dat, când mi-a devenit danna.
Mulțumesc, Onei-san.
Hai, spune-mi: ce știm noi cum să-i distrăm pe americani?
Chiyo-chan! Tu ești?
N-am niciun drept să-ți cer favoruri, Dovlecel, știu asta.
Știi ceva? Acum fumez numai Chesterfield.
De mult am vrut să-ți cer scuze pentru okiya...
Soldați ăștia știi ce m-au pus să cânt?
- Ar fi trebuit să-ți revină ție. - Frank Sinatra și Dinah Shore.
Dacă poți găsi în inima ta puterea să mă ierți...
Sayuri, nu-mi cere iertare.
Vrei adevărul adevărat?
Mai bine mestec nisip decât să mă întorc la viața aceea.
Deci nu ești supărată pe mine?
Nu-ți face griji pentru mine, puștoaico.
Am mai mulți clienți decât pot face față.
Se pare că o duci bine cu americanii.
Sunt niște ticăloși.
Și cine-i colonelul ăsta? Pare o persoană importantă.
Are puterea să aprobe finanțări americane pentru Nobu și director.
Deci e dispus să ne dea dolari? Lichizi?
Nu-mi irosi timpul. Mă crezi fraieră?
Vreau 60 de baxuri de Lucky Strike,
altfel, fac afacerea cu sergentul MacPhee.
A trebuit să devin gheișă încă o dată.
Mama își redeschisese okiya, dar pudriera mea era goală.
Cărbunele se transformase în praf.
Totuși era singura mea șansă să-l văd din nou pe director.
Oare avea să-mi vadă asprimea mâinilor? Uzura mătăsii?
Vezi? Ești iarăși tu însăți.
Lumea se schimbase complet. Oare și el?
Și aș fi găsit, în fine, puterea să-i spun tot ce simțeam?
Uită-te la tine, Sayuri. E ca și cum războiul n-ar fi avut loc.
Sunt tare bucuroasă să văd că d-l director e în siguranță.
Acceptă-mi scuzele pentru că-ți cer asta.
Nu.
Nimic nu e de ajuns pentru a vă recompensa bunătatea.
- Am tot vrut să vă spun că... - Sayuri!
Permite-mi să ți-l prezint pe colonelul Derricks.
Konnichi wa! Doamne, ești și mai uluitoare în realitate.
- Asociatul meu, locotenent Hutchins. - E o cinste.
Sayuri e unul dintre misterele Orientului de care îți spuneam.
Un mister pe care poate îl veți dezlega.
V-ar deranja? Se poate? Colonele...
Desigur. Colonele...
Minunat.
Cui îi place whisky-ul?
Ia te uită! Avem și una plină de energie!
D-le director, spuneți-mi vă rog că n-ați început petrecerea fără mine.
Permiteți-mi să v-o prezint pe Dovlecel.
Nu te-ai schimbat. Arăți ca un băiețel.
Putem să ne alăturăm dv., d-lor?
- Da, vă rog. - M-aș putea obișnui cu asta.
La noi, baia înseamnă un duș rapid,
pe o faianță rece, cu un săpun leșios.
Dar aici, faceți din orice un ritual, nu-i așa?
E arta de a transforma un obicei în plăcere, d-le colonel.
Ai vorbit ca o adevărată gheișă.
Dacă tot facem afaceri împreună, poate vă vom vizita într-o zi.
Aș vrea să văd Statele Unite.
Știu un mic joc pe care-l putem juca. Se cheamă "Adevăr și Minciuni".
Știu jocul ăsta. Acasă îi spunem "căsnicie".
Vorbesc serios. Acum, ascultați cu atenție. Sayuri știe regulile.
N-am cunoscut femeie care să nu le știe.
Fiecare persoană spune două lucruri. Unul e adevărat, celălalt nu.
Dacă ghicești corect, mincinosul plătește.
Deci rentează să pierzi.
Bine, sunt eu prima. Hai să vedem.
Într-o zi, în Sapporo, unde m-am născut,
un pescar a prins un pește vorbitor.
Cealaltă poveste e cea adevărată. Și încă nici n-am auzit-o.
- De unde știți? - Bea! Bea!
- Dacă mă înec, e numai vina dv. - E rândul tău. Te rog.
Nu mă compar cu aceste gheișe. Sunt experte în arta înșelătoriei.
Eu sunt expertă într-un singur lucru și atâta.
Sake.
Sayuri, cea mai adevărată poveste pe care o știi...
Odată, pe când eram fetiță,
pe malul râului Sunagawa,
un străin frumos a fost destul de bun
ca sa-mi cumpere un con de înghețată...
Cred că trebuie să oprim jocul.
Dacă Dovlecel mai bea mult sake, o să leșine.
Asta e o poveste adevărată.
Deci... care-i protocolul?
Poftim?
Să zicem că vreau să te văd între patru ochi.
Mă scuzați, d-le colonel, acesta nu-i în obiceiul gheișelor.
Nu te sfii. Dacă-i vorba de preț, sunt sigur...
Dacă ar exista un preț, nu vi l-ați putea permite.
V-am văzut șoptind. Ați aranjat un soi de întâlnire, nu-i așa?
- Ce i-ați promis? - Compania d-tale. Nimic altceva.
Se pare că se aștepta la mult mai mult.
Dacă aș fi vrut o prostituată de rând, puteam angaja una.
Ce încercați să spuneți?
Doar la ideea de a fi cu el, cu orice bărbat,
ar însemna că ești moartă pentru mine!
Nu înțelegi că pentru mine te vreau?
M-ai distrus.
eram un bărbat disciplinat.
Nu trebuia să-ți cer să vii. Directorul s-a opus.
Ar fi trebuit să-l ascult.
Vă cer iertare, Nobu-san.
Am fost nesăbuită să cred că m-ați vinde.
Deci n-ai făcut niciun aranjament cu colonelul?
Vă rog, nu mă insultați iar!
Dacă ne aprobă contractul, voi fi din nou un om bogat.
Nu mi-aș dori mai mult, Sayuri, decât să-ți devin danna.
Deja vă datorez mult prea mult.
- Nu accept un refuz. - Vă rog.
Suntem legați unul de altul. Știu că simți și d-ta asta.
N-am vrut niciodată să vă induc în eroare.
Sayuri...
Nu-mi place să văd în fața ochilor lucruri
pe care nu le pot avea.
Când m-ai prezentat prima oară lui Nobu,
am fost tare nesăbuită să-i dau atenție!
- Nu-l poți refuza. Nu trebuie. - Dar, Mameha...
- Ce-ar crede? Ți-a apărat viața. - Deci viața mea îi aparține?
Sayuri! Știu ce înseamnă să câștigi pe apucate, fără un danna.
Am să mă apuc de ceva, de orice altceva.
Să închiriezi camere? Să strângi câte puțin pentru fiecare masă?
- Viața asta ți-o dorești? - Vreau o viață care să fie a mea!
Nobu te-a tratat doar cu bunătate.
- Nu vreau doar bunătate. - Ce?
La ce altceva ne putem aștepta noi, gheișele?
Ai avut sentimente pentru baron, nu?
- Nu mi-am îngăduit niciodată asta. - Nu mă minți.
- Cu timpul, o să te obișnuiești. - Nu vreau să mă obișnuiesc!
Sayuri!
Nu devenim gheișe pentru a ne urma propriile destine.
Devenim gheișe, pentru că nu avem de ales.
Dovlecel!
Ce e? Ce s-a întâmplat?
Nimic. Vreau să-ți cer un serviciu, atâta.
Cere-mi.
La ora 9, du-l pe Nobu la piscină, pe cealaltă parte a grădinii.
Nicio clipă mai devreme, nici mai târziu. Da?
Și, te rog, nu-i spune că-l aștept acolo.
E o surpriză?
Da, e o surpriză.
Stai! Nu, nu, nu! Stai un pic.
- Așteaptă! - Facem asta sau nu?
Da?
D-le director...
D-le director!
Cum ai putut? Nu știi ce-ai făcut!
Ba știu.
Nu înțeleg. De ce a trebuit să-l aduci aici pe director?
Fiindcă știu ce simți pentru el.
Cu mult timp în urmă, mi-ai luat ceva.
Singurul lucru pe care l-am dorit vreodată cu adevărat.
Ei bine, ai aflat și tu cum e.
Inima suferă o moarte lentă.
Scuturând fiecare speranță, ca pe frunze.
Până într-o zi, când nu mai rămâne niciuna.
Fără speranțe. Nu mai rămâne nimic.
ca să-și ascundă chipul.
Ochii ei sunt ape adânci.
Gheișei nu-i e dat să dorească.
Gheișei nu-i e dat să simtă.
Gheișa este artista unei lumi imaginare.
Dansează. Cântă.
Te distrează. Tot ceea ce vrei.
Restul e umbră. Restul rămâne secret.
Sayuri, repede! Au sunat de la ceainărie.
Trebuie să te întâlnești cu un client foarte important.
Cine?
Trebuie să fie Nobu. Da...
Va ajunge printre cei mai bogați oameni din Osaka.
Vrea să-și onoreze promisiunea.
Să devină, în sfârșit, al tău danna.
Dă-mi-o.
Era și timpul.
un câștig din investiția mea.
Keiko, poate într-o zi vei fi și tu la fel de norocoasă.
Nicio gheișă nu poate spera la mai mult.
Lasă-mă să-l văd.
D-le director! Unde-i Nobu-san?
Nu vine.
E ceva în neregulă?
Știe ce s-a întâmplat. Nu-i stă în fire să ierte.
D-le director, ce-a fost pe insulă...
Te rog, nu trebuie să-mi explici.
M-am făcut singură de rușine, dincolo de orice iertare.
Nu. Eu trebuie să fiu iertat.
Nu înțeleg.
Poate, dacă știai adevărul...
Adevărul?
Acum câțiva ani, mă duceam la teatru.
Am văzut o fetiță plângând, lângă râul Sunogawa.
M-am oprit să-i cumpăr o înghețată.
Știați că eu sunt fetița?
Nu te-ai întrebat niciodată de ce Mameha te-a luat sub aripa ei?
Mameha a venit la mine datorită dv.?
Aș fi vrut să mi-o spuneți mai de mult.
Ce puteam face? Îi datorez lui Nobu viața mea.
Și văzând că are o șansă să fie fericit cu tine,
am păstrat tăcerea. Dar...
Dar nu mai pot să tac.
Sper să nu fie prea târziu.
Nu-ți fie teamă să te uiți la mine, Chiyo.
Nu vezi?
Fiecare pas pe care l-am făcut, de când eram copil, pe podul acela...
A fost ca să mă aducă mai aproape de tine.
Nu-i poți spune soarelui "Mai mult soare".
Sau ploii "Mai puțină ploaie".
Unui bărbat, gheișa îi poate fi soție doar pe jumătate.
Suntem soțiile amurgului.
Și totuși, să găsești bunătatea după atâta răutate,
să înțelegi că o fetiță, cu mai mult curaj decât știa ea,
va găsi răspuns la rugăciunile ei...
Nu se poate numi asta fericire?
La urma urmei, acestea nu sunt memoriile unei împărătese,
nici ale unei regine.
Sunt altfel de memorii...
SubRip & Sync: Driv3r